Baltimore, Maryland, 1980.
Gândește-te ca și când fiecare zi ar fi ultima...
Momentul pe care nu îl aștepți, va veni ca o surpriză plăcută.
Cat despre mine...
când vreți să râdeți...
mă veți găsi într-o stare bună.
Gras și unsuros...
un adevărat porc al turmei lui Epicur.
Vedem că dai citate și din Horace.
Bravo, John.
Trebuie să recunosc, Hannibal...
vorbind în numele "turmei"...
Îmi pare rău...
În numele consiliului simfonic.
Aceste mici serate ale tale...
sunt mereu cele mai importante momente ale anului.
Așa e. Da...
Ești prea drăguț.
Mă simt un pic vinovată că mă bucur de o seară atât de frumoasă....
când unul dintre muzicienii noștri este...
încă dat dispărut.
Da, săracul.
Pot să mărturisesc ceva urât?
Nu pot să mă abțin să mă simt un pic...
ușurat.
Știu că sună oribil, dar...
să recunoaștem că la fel cânta și omul.
Hannibal, mărturisește...
Ce este aceasta mâncare divină?
Dacă îți spun...
mă tem că nici n-o vei încerca.
Poftă bună!
Agent special Graham.
Ce plăcere neașteptată!
Îmi pare rău că vă deranjez, doctore Lecter.
Știu că e foarte târziu.
Nici o problemă.
Doar suntem amândoi păsări de noapte.
Intră, te rog.
Îți voi lua eu haina.
Deci, ce te preocupă?
Am fost tot timpul pe o pistă greșită, doctore, amândoi.
Întregul nostru profil era greșit.
Căutam pe cineva care vrea să se răzbune și are ceva cunoștințe anatomice.
Foști doctori, foști studenți la medicină, angajați la morgă...
Datorită preciziei tăieturilor. Da.
Și din felul în care își alege suvenirurile.
Vezi, aici am greșit.
Nu colecționează părți ale corpului.
Atunci de ce le păstrează?
Nu le păstrează.
Le mănâncă.
Ascultă, am fost la părinții lui Molly de anul nou
și tatăl lui Molly îi arata fiului meu, Josh...
cum să taie un pui pentru a-l umple.
Spunea că cea mai moale parte a puiului se afla pe spatele acestuia.
Nu mai auzisem niciodată asta.
Și deodată, m-am gândit la a treia victima.
Darcy Taylor.
...îi lipsea carne de pe spate.
Și apoi mi-am dat seama...
ficat, rinichi, limba, glanda tiroidă...
Fiecărei victime...
îi lipsea o parte a corpului care putea fi folosită la gătit
Ai spus asta Biroului de Investigații?
Nu. Vroiam să vorbesc întâi cu dumneavoastră, dar am dreptate.
Știu că am dreptate.
Încep să gândesc la fel ca el.
Este fascinant.
Știi, am bănuit tot timpul că ai fi bun prezicător.
Nu sunt un mediu, doctore.
Nu, e vorba de altceva.
M-am gândit la imaginația ta.
Poți anticipa emoțiile altor oameni...
chiar dacă știi că te-ar putea speria sau ți-ar face greață.
Este un dar periculos, aș spune.
Mi-ar plăcea să te analizez.
Totuși, ceva nu se leagă.
Sunteți cel mai bun psihiatru pe care îl știu...
Și totuși, în tot acest timp, nu v-ați gândit niciodată la așa ceva.
Sunt și eu om.
Poate m-am înșelat.
Nu mi se pare că sunteți un om care face foarte multe greșeli.
Încep să cred că nu mă voi mai putea bucura de încrederea ta.
Nu. N-am spus asta.
Nu știu ce vreau să spun.
Sunt foarte obosit.
Eu...
Aproape că îl prinsesem.
Îl vei prinde.
Ascultă, de ce nu vii dimineață...
Îmi voi face ceva timp și...
vom putea reface profilul.
Bine?
Da.
Rămâi aici. Îți aduc haina.
Nu durează mult.
Nu mișca!
Ești în stare de soc.
Nu vreau să simți nici un fel de durere.
Imediat, vei începe să te simți amețit...
apoi adormit...
Nu te împotrivi.
E atât de gentil...
ca și cum ai dormi într-o baie caldă.
Îmi pare rău că s-a ajuns aici, Will.
Dar orice joc are și un sfârșit.
Ești un băiat remarcabil.
Îți admir curajul.
Cred că îți voi mânca inima.
"Un Psihiatrul a fost rănit. Agent F.B.I. se află într-o condiție critică."
"Polițistul erou este rănit grav."
"Doctorul Hannibal Lector, spintecătorul."
"Camera ororilor a fost deschisă."
"Hannibal, canibalul."
"Condiția agentului F.B.I se îmbunătățește."
"Poze din spital, în exclusivitate, jurnalul Tettler."
"Bunica."
"Procesul Secolului începe."
"Ticălosul a servit organe umane invitaților."
"Femeie din orchestră simfonică leșină la tribunal."
"Lector a fost externat din spital. Agentul F.B.I va depune mărturie."
"Hannibal, declarat vinovat."
"Canibalul va fi închis pe viață."
"Agentul special se retrage din F.B.I."
"Eroul își dă demisia."
Marathon, Florida. Câțiva ani mai târziu.
Tată, a venit cineva.
Salut.
Te-ai stabilit într-un loc frumos, Will.
Da, este bine.
Știi de ce mă aflu aici?
Am o vagă idee.
Cât de mult știi?
Ce am citit în "Miami Herald" și în "Times".
Două familii, omorâte într-un interval de o lună, în casele lor.
Birmingham și Atlanta.
Circumstanțele au fost asemănătoare.
Nu asemănătoare, ci identice.
Ce nu s-a scris în ziare?
Sparge oglinzile și se folosește de cioburi.
A folosit mănuși de cauciuc, așa că nu au fost găsite amprente.
A forțat o fereastră la Birmingham și a folosit un tăietor de sticlă la Atlanta.
Și grupa lui sanguină este AB pozitiv.
A fost rănit de cineva?
Nu.
Am depistat asta din sperma...
și din saliva... a secretat mult.
Spune-mi, Will...
știai despre ce e vorba.
Nu te-ai gândit să mă suni?
Ai toți oamenii de care ai nevoie...
îl ai pe Dortmund în Harvard, pe Bloom în Chicago...
Și te am pe tine, aici, reparând motoare de bărci.
Da, ei bine, îmi place să repar motoare de bărci.
Oricum, nu ți-aș fi foarte folositor.
Nu mă mai gândesc la lucruri de genul ăsta.
Serios?
Pe ultimii doi tu i-ai prins.
Da, făcând aceleași lucruri pe care le faceți voi acum.
Nu e chiar adevărat, Will.
E felul în care gândești.
Ei, haide. S-au scris multe despre felul în care gândesc.
Am tehnicieni care pot analiza dovezile...
dar tu ai altceva... imaginație.
Știu că nu îți place partea asta.
Crede-mă, nici ție nu ți-ar plăcea.
Psihopatul a omorât familia Jacobi în Birmingham, sâmbătă seara, 25 februarie.
O seară cu lună plină.
A omorât familia Leeds în Atlanta, acum câteva nopți, 28 martie.
Cu o zi înainte să se facă o lună.
Deci, dacă avem noroc, mai avem trei săptămâni până să omoare din nou.
Will, respecți raționamentul meu?
Da, sigur.
Cred că îl putem prinde mai repede dacă ne ajuți.
Du-te la Atlanta și arunca o privire... Doar atât.
Apoi ajută-mă să pun la curent polițiștii locali.
Asta e tot.
Crawford are la dispoziție întregul guvern. De ce are nevoie de tine?
Vrea doar să verific niște dovezi, Molly.
Să-i ofer și o altă perspectivă.
Doar câteva zile, poate o săptămână și mă întorc.
Chiar crezi asta?
Da, adică...
Ascultă, astfel de cazuri sunt foarte rare, iar eu am experiență.
Da, ai.
Ți-ai făcut datoria, Will.
Cu toții am făcut-o.
Chiar și Josh.
E posibil să îi ajut să salveze niște vieți.
Cum aș putea să refuz?
În cazul ăsta... nimeni nu mă va vedea și nu-mi va știi numele.
Eu doar o să-i ajut să-l găsească...
și polițiștii îl vor aresta, nu eu.
Haide, voi sta undeva în spate, Molly, îți promit.
Niciodată în viața ta.
Te cunosc.
Haide... vino aici.
Te iubesc. Ne vedem în câteva zile.
Te sun mai târziu.
Pa, tata.
Casa familiei Leeds, Atlanta.
Unde e câinele?
Nimeni nu l-a auzit lătrând.
Nu scrie nimic despre asta în dosar.
Intrusul se cufunda în întuneric și îi taie gâtul lui Charles Leeds.
O împușca pe Valerie Leeds în stomac, în timp ce se ridica.
Atât cât să o rănească, nu să o omoare.
O lasă să își vadă soțul murind.
Apoi se întoarce și se îndreaptă spre hol.
Copiii erau încă...
Copii erau încă în paturi când au fost împușcați.
De aceea ucigașul a folosit un amortizor.
A târât cadavrele în dormitorul principal.
Dar de ce s-a mai deranjat? Erau deja morți.
Nici unul din ei nu a primit...
atenția pe care a primit-o doamna Leeds.
Bucățele de oglinda au fost introduse în orbitele victimelor.
Asta s-a întâmplat post-mortem.
De ce ai pus bucăți de oglindă în ochii lor?
Bucățile de oglinda fac ca ochii lor să pară vii.
Vroia un public, îi vroia pe toți aliniați...
să-l privească în timp ce o atinge.
A atins-o.
Atins, atins...
Pudră de talc. Era pudra de talc.
"Doamna Leeds avea urme de pudra de talc pe coapsa dreaptă."
"După o căutare completă, nu au fost găsite urme de pudra de talc de același fel în casă."
Ți-ai dat mănușile jos, nu-i așa, ticălosule?
Ți-ai dat mănușile jos, ai atins-o cu mâinile goale și apoi ai șters-o, dar...
când nu aveai mănuși te-ai atins de ochii ei?
Crawford.
Salut, cadavrele familiei Leeds sunt încă la morgă?
Da.
Cine se pricepe foarte bine la luat amprente?
Cei din Atlanta, dar au verificat deja cadavrele pentru amprente.
Nu corpurile. Spune-le să le verifice ochii.
Ochii doamnei Leeds, chiar și corneea.
Cred că și-a dat mănușile jos, Jack. Cred că a atins-o.
Doamne, Will...
Doamnelor, domnilor...
așa arata dinții suspectului.
Mulajul a fost făcut după urme găsite pe corpul doamnei Leeds.
Acest grad de degradare...
și spațiul de sub incisiv...
fac mușcătura lui să fie unică.
Ca un nenorocit de rechin.
Terminați.
Mulțumim celor de la Biroul de Investigații, pentru că ne-au ajutat prin experiența lor.
În special detectivul Graham. Nu-i așa, Jack?
Da, domnule.
Doriți să adăugați ceva, domnule Graham?
Veniți în față, vă rog.
Doamna Leeds și doamna Jacobi au fost țintele principale.
Pe ceilalți i-a omorât doar pentru a-și îndeplini fantezia.
Știu că ar putea fi greu de acceptat, având în vedere ce s-a întâmplat...
Dar nimic nu s-a făcut la întâmplare.
Nu au fost vorba de nebunie, nu și-a pierdut controlul în nici un moment.
Atacurile lui au fost bine organizate și femeile alese cu grijă.
Nu știm cum sau de ce le alege.
Locuiau în state diferite și nu se întâlniseră niciodată.
Dar exista o legătură.
Exista un factor comun și acesta este cheia.
Găsiți care e acesta și vom salva vieți.
Pentru că acesta va continua să omoare...
până când devenim mai deștepți sau mai norocoși.
Nu se va opri.
De ce nu?
Pentru că îl face să fie Dumnezeu.
Tu ai renunța la asta?
Ați întrebat despre câine.
Noaptea trecută ne-a sunat un veterinar.
Leeds și băiatul cel mare aduseseră câinele la el după-amiaza...
înainte să fie uciși.
Avea o rană pe abdomen.
Veterinarul a trebuit să îl adoarmă.
Câinele purta o zgardă cu adresa familiei Leeds pe ea?
Nu.
Familia Jacobi din Birmingham avea un câine?
Nu aveau câine.
Au găsit o cutie cu excremente de pisica în pivniță.
Dar nu și pisica.
Dacă pisica a fost atacat, poate ca familia Jacobi a îngropat-o.
Spune-le polițiștilor din Birmingham să verifice curtea din spate.
Și spune-le să folosească o sondă pentru a grăbi lucrurile.
E pentru dumneavoastră.
Crawford.
Carl, ești lumina vieții mele.
Ar valora ceva la proces?
În regulă. Bine lucrat!
Au găsit o amprentă pe ochiul stâng al doamnei Leeds.
O parte din degetul mare.
Nu am ce altceva să vă spun. Mulțumesc mult.
Will Graham...
Vă aduceți aminte de mine?
Freddy Lounds.
Am scris despre cazul Lecter în jurnalul "Tattler"
Da, îmi amintesc.
Acum că sunteți la curent. Ce s-a mai întâmplat?
Credeți că "Zâna Măseluță" va avea o poveste mai de succes decât cea a lui Lecter?
A bătut deja recordul lui Lecter.
Ai scris numai minciuni și "Tattler" e o porcărie de jurnal.
Nu vă apropiați de mine.
Șterge-o, Lounds.
Ce ziceți să-mi dați ceva în exclusivitate?
Îmi pare rău pentru asta.
Tipul ăla s-a furișat la spital și mi-a făcut poze, îți amintești?
Cu toate perfuziile pe mine.
Uita de boul ăla.
Când vom prinde "Zâna Măseluță" îl vom termina cu amprentă și mulajul danturii.
Asta datorită ție.
Probele au fost tot timpul acolo, Jack.
Oricine le putea observa.
Dar nimeni nu a făcut-o.
Tot ce vreau să spun este că ai făcut o treabă bună.
Nu, o treabă bună ar fi fost să duc investigația până la capăt și să îl prind pe tip.
Și nu pot face asta. Am făcut ce mi-ai cerut.
Mă duc acasă.
Nici n-am idee cine ar putea fi acest om.
Ce le-am spus polițiștilor au fost doar câteva idei generale.
Nu are fată pentru mine.
Așa ai spus și despre Garett Hobbs, îți amintești?
Și până la urma ți-ai dat seama.
Nu. Nu am reușit.
Nu ai reușit?
Nu, mă blocasem la Hobbs.
Da?
M-a ajutat cineva.
Lecter.
Jack, nu te juca cu mine.
Nu fă asta.
Dacă te gândești la ceva, spune-o.
Tot ce spun e că poate ar trebui să arunci o privire la această sursă..
Despre asta e vorba? M-ai adus până aici ca să mă întrebi asta?
Nu te supăra pe mine. Îmi fac numai datoria.
Dacă știi vreo scurtătură, anunță-mă.
Dacă crezi că există vreo șansă să vorbească cu mine...
mă duc acolo personal.
Dacă îmi spui că nu poți să te descurci, te înțeleg.
Ca subiect de studiu, Lecter s-a dovedit a fi dezamăgitor.
Este de nepătruns la testele psihologice.
Rorschach, percepție tematica...
Le transformă în origami.
După cum vedeți.
Deci vă imaginați efectul vizitei dumneavoastră asupra personalului meu....
domnule Graham.
Dacă vreți să ne împărtășiți niște...
Doctore Chilton, îmi pare rău, dar am avion spre Atlanta la ora 16:17.
Sigur.
Spuneți-mi...
Când ați văzut crimele lui Lecter... felul lui de a omorî...
ați putut să îi reconstruiți fanteziile?
Dacă da, ați ajuns la niște concluzii?
Nu.
O să fiu sincer, domnule Graham...
prima analiză definitivă a lui Lecter...
ar fi un adevărat vis pentru orice editor.
Sigur, întregul merit este al dumneavoastră.
Trebuie să aveți vreun sfat pentru cum ați reușit să-l prindeți.
Care a fost șmecheria?
L-am lăsat să mă omoare.
Este același after-shave pe care l-ai folosit și la proces.
Îl primesc mereu de Crăciun.
Crăciun?
Da.
Ai primit felicitarea mea?
Am primit-o, mulțumesc.
Drăguț din partea Biroului că ți-au trimis-o.
N-au vrut să-mi dea adresa ta.
Doctorul Bloom mi-a trimis articolul dumneavoastră...
despre dependența chirurgicală, din publicația "Psihiatria medico-legală".
Și?
A fost foarte interesant, chiar și pentru un profan.
Spui că ești un profan.
Dat tu ai fost cel care m-ai prins.
Nu-i așa, Will?
Știi cum ai reușit?
Am fost norocos.
Nu crezi asta ce spui.
Totul e scris în dosar, ce m-ai contează acum?
Nu pentru mine contează, Will.
Am nevoie de sfatul dumneavoastră, doctore Lecter.
Birmingham și Atlanta.
Vrei să știi cum îi alege...
nu-i așa?
Am crezut că poate ai niște idei...
Vreau să mi le spui.
De ce aș face-o?
Pentru lucruri pe care nu le ai...
Materiale de cercetare, poate chiar și acces la un calculator...
Am vorbit cu șeful de aici.
Ah, da, doctorul Chilton.
Înspăimântător, nu-i așa?
Umbla prin capul tău ca un adolescent trăgând de un corset.
Dacă îți aduci aminte, Will...
Ultima noastră colaborare s-a terminat cam urât.
Veți putea vedea dosarul cazului acesta.
Și, ar mai fi un motiv.
Sunt numai urechi.
M-am gândit că v-ar plăcea provocarea.
Să descoperiți că sunteți mai deștept decât persoana pe care o caut.
Deci, implicit, crezi că ești mai deștept decât mine...
din moment ce tu ai fost cel care m-a prins.
Nu, știu că nu sunt mai deștept decât dumneavoastră.
Atunci cum m-ai prins?
Ați avut anumite dezavantaje.
Ce dezavantaje?
Sunteți nebun.
Ești foarte bronzat, Will, iar mâinile tale sunt atât de aspre...
Nu mai sunt ca cele ale unui polițist.
Și acea loțiune este un lucru care ar fi ales doar de un copil.
Are o bărcuță pe etichetă, nu-i așa?
Și ce mai fac tânărul Josh și încântătoarea Molly?
Sunt mereu prezenți în gândurile mele, știi?
Nu mă vei convinge făcând apel la orgoliul intelectului meu.
Nu vreau să te conving deloc. Fie accepți, fie nu.
Acela este dosarul?
Da.
Lasă-mă să le păstrez și mă mai gândesc.
Nu.
Visezi mult, Will?
La revedere, Doctore Lecter.
Încă nu m-ai amenințat că-mi iei cărțile.
Dă-mi dosarul, atunci.
Și îți voi spune ce părere am.
Am nevoie de o oră și intimitate.
Ca pe vremuri, nu-i așa, Will?
E un băiat foarte timid, Will. Mi-ar plăcea să-l întâlnesc.
Te-ai gândit la posibilitatea că e desfigurat...
sau crede că e desfigurat?
Da, oglinzile.
Da, ai observat că sparge toate oglinzile din casă...
nu doar cât să ia bucățile de care are nevoie.
Desigur, acele cioburi puse în ochii lor...
pentru a se vedea acolo.
Interesant.
Nu e interesant. Și tu te-ai gândit la asta.
Am luat în considerare asta.
Dar femeile?
Moarte? Niște păpuși.
Trebuie să le vezi în viață.
Felul în care au fost văzute de el.
E imposibil.
Aproape, dar nu chiar.
Cum arătau curțile?
Curți mari, îngrădite...
înconjurate de gard viu, de ce?
Pentru ca, dacă acest pelerin...
simte că are o relație specială cu luna...
ar putea vrea să se ducă afară și să o privească.
Ai văzut vreodată sânge în lumina lunii, Will?
Pare a fi negru.
Dacă cineva ar fi gol...
ar fi de preferat să aibă parte de intimitate pentru așa ceva.
Crezi că, curțile ar putea fi un factor pentru felul în care își alege victimele?
O, da.
Și, desigur, vor mai fi și altele.
Victime.
Să înțeleg că vei vrea să afli mai multe astfel de idei ale mele.
S-ar putea să nu am timp.
Eu am.
Am destul.
Am nevoie de părerea dumneavoastră acum.
Atunci, iată una...
Puți a frică și a loțiune ieftină.
Puți a frică, Will, dar nu ești un laș.
Ți-e frică de mine, dar totuși ai venit aici.
Ți-e frică de băiatul timid...
și totuși îl cauți.
Nu înțelegi, Will?
M-ai prins pentru că semănăm foarte mult.
Și fără imaginația noastră, am fi ca ceilalți sărmani...
tâmpiți.
Frica este prețul instrumentului nostru.
Dar te pot ajuta să o suporți.
Ai fata lui?
Da.
- Bine, ai prins-o. - Da.
Bine. Am terminat.
Ești sigur că ești bine?
Da, da. Sunt bine.
Ce crezi că a vrut să spună prin "să le vezi în viață"?
Nu știu. Nu știu, poate nimic.
E greu să faci diferența între tâmpeniile lui.
Dar voi mai trece o dată pe la casa familiei Leeds.
"Cine e acolo? Pe ei, Ducesă."
"Du-te și prinde-i, Ducesă. Du-te, fetițo."
"- Și, acțiune!" "- Charles, ce faci?"
"Salut, gașcă."
"Ești nebun."
"Ce mai faceți?"
"- Bună tati." "- Asta e fetița mea."
"- Bună tati." "- A doua mea micuță."
"- Billy." "- Bună, tata."
"- Și, iubito."
"Nu sunt pregătită să mă filmezi de aproape."
"Ei bine, ce crezi?"
"Vino aproape. Mai aproape."
"Încă un pic."
"Cred că ar trebui să culcam copiii un pic mai devreme în seara asta."
"Nu crezi?"
"Ce faci? Oprește-te."
"Oprește-te sau te spun mamei."
"Ei bine, îmi voi primi sărutul."
"Vreau un sărut lung și romantic."
Casa familiei Jacobi, Birmingham, Alabama.
Nimeni nu mai intră aici.
Garantez asta.
De ce nu a intrat pe acolo?
E mai ascuns.
La naiba, ușa aia e și stricată.
Înseamnă că se grăbea prea tare.
Nu, tipul ăsta nu se grăbește.
Ai privit cum copiii îngroapă pisica...
apoi ai așteptat să se însereze.
Ești mândru. A trebuit să marchezi semnul pentru care lucrezi.
Dolarhyde.
"Bunico. Bunico, îmi pare rău."
"Francis, n-am mai văzut un copil așa murdar și dezgustător ca tine."
"Uită-te la tine. Ești ud leoarcă. Ieși din patul meu."
"- Nu." "-Întoarce-te în camera ta."
"- Bunico, mă rănești." "- Taci, bestie mica și împuțită."
"Trebuia să te duc la orfelinat, chiar dacă ești nepotul meu."
"Treci în baie."
"Da-ți jos pijamaua și șterge-te."
"Grăbește-te."
"Acum, adu-mi foarfeca din cutia de medicamente."
"Ia chestia aia dezgustătoare în mâna și freac-o."
"Acum. Uită-te... vrei să ți-o tai?"
"Vrei?"
"Îți dau cuvântul, Francis. Dacă îți mai murdărești patul vreodată..."
"Ți-o tai. Ai înțeles?"
"Voi fi cuminte."
Bună dimineața, Will.
Drăguț din partea ta să mă vizitezi din nou.
A gravat asta pe un copac, în apropierea casei Jacobi.
Cu un cuțit de măcelărie.
Același pe care l-a folosit pentru copiii lui Charles Leeds.
Da.
Haide să ne plimbam.
Avea și o a doua unealtă.
Un tăietor de zăvoare.
L-a folosit pentru a-și clarifica priveliștea.
Dar?
Dar nu cred că pentru asta îl adusese.
Prea greu, prea neobișnuit.
Și a trebuit să îl care un drum lung.
Și ce se înțelege prin acel simbol?
Studiile Asiatice de la Lagley l-au identificat ca fiind un caracter chinezesc.
Apare pe o piesă de Mah-Jong.
Marchează Dragonul Roșu.
Dragonul Roșu, corect.
Băiatul ăsta începe să mă intereseze.
Doctore, nu știm ce alt înțeles mai important ar putea avea simbolul.
Îți place mica cușca mea de exerciții, Will?
Așa-zisul meu avocat îl tot bate la cap pe Dr. Chilton să-mi ofere mai multă comoditate.
Nu știu care este mai prost.
Poate dacă ai ne-ai da niște idei...
"Un măcăleandru într-o cușcă..."
"Pune tot raiul pe foc."
Ai fost vreodată un măcăleandru, Will?
Sigur că ai fost.
Mă lasă să vin aici...
o dată pe săptămâna.
Treci la subiect.
Cred că a vrut să folosească tăietorul de zăvoare pentru a intra în casă...
dar nu a făcut asta.
În schimb, a forțat ușile din spate.
Zgomotul l-a trezit pe Jacobi și atunci a fost nevoit să-l împuște pe scări...
asta nu făcea parte din plan.
A fost un lucru neglijent și nu e stilul lui.
Să nu-l judecam prea aspru, Will.
A fost prima lui crima.
N-ai avut niciodată un atac de panică?
Da, asta este frica despre care vorbim.
Ai nevoie de experiență pentru a o stăpâni.
Ți-ai dat seama cine sunt când am comis acele, cum le numești tu, "crime mele".
Da.
Deci ai fost rănit, nu datorită unei greșeli în percepție sau instincte...
Ci pentru că nu ai acționat, decât când era prea târziu.
Ai putea spune asta.
- Dar, ești mai înțelept acum. - Da.
Imaginează-ți ce ai face, Will...
dacă ai putea întoarce timpul.
Te-aș împușca în cap, înainte să înfigi cuțitul acela.
Foarte bine, Will.
Știi, cred că facem progrese.
Își perfecționează metodele. Evoluează.
În dosar sunt menționate...
casetele video ale familie Leeds. Aș vrea să le văd.
- Nu. - De ce nu?
Ar fi obscen.
Nu vrei să ușurezi lucrurile, nu-i așa?
În orice caz, sunt aici ca să mulțumesc.
Te voi suna dacă îmi mai vine vreo idee.
N-ai vrea să-mi lași numărul de telefon de acasă?
- Așa e sfârșitul sesiunii noastre, doctore. - Pentru moment.
A fost prima dată pentru el. Deja în Atlanta, s-a descurcat mult mai bine.
Fi sigur, dragul meu Will.
Acesta îți va da mult de lucru.
Transmite-le dragostea mea lui Molly și Josh. Pa.
Duceți-vă în fundul celulei, doctore Lecter. Fata la perete.
Dacă vă întoarceți înainte să auziți lacătul...
veți primi o săgeată. Ați înțeles?
Da, sigur.
Aveți 10 minute să discutați cu avocatul dumneavoastră.
- Începând de acum. - Mulțumesc mult, Barney.
Alo, doctore Lecter, am documentele pe care le-ați cerut.
Robes, Robespierre, Robin. Robin Calfour, Robin Fainting...
Ta-da. "Măcăleandru în cușcă." 406. 9.
Ah, "Un măcăleandru într-o cușcă..."
"Pune tot raiul pe foc."
Da, asta este.
- William Blake, "Prevestirea Inocenței". - Îl aveți?
Da, ar trebui. Avem și câteva cărți cu picturile lui Blake.
- Vreți să le vedeți? - Da, mulțumesc.
Universitatea din Chicago, departamentul "Psihologie".
Biroul doctorului Bloom.
Bună ziua, sunt Bob Greer de la editura "Blaine & Edwards".
Doctorul Bloom m-a rugat să trimit o copie după "Psihiatrul și Legea" lui Will Graham...
și asistenta lui trebuia să-mi dea adresa și numărul de telefon...
dar nu mi le-a dat până la urmă.
Eu sunt doar o suplinitoare. Linda va veni luni.
Eu trebuie să prind FedEx în cinci minute.
Și n-aș vrea să-l deranjez pe doctorul Bloom acasă.
Pentru că el i-a spus Lindei să mi-l trimită și nu vreau ca fata să intre în bucluc.
Încearcă în agenda ei...
Voi dansa la nunta ta, dacă îmi dai ce-ți cer.
Nu știu. N-ar trebui să fac asta.
Fii drăguță și dă-mi informația asta...
iar eu nu îți voi mai răpi timpul.
Graham, Will.
Bine, o secundă.
- Graham... nu da adresa casei lui. - Dar ce scrie, dragă?
F.B.I, Bulevardul Pennsylvania 935, la nord-vest de Washington D.C.
- Da... - Să vedem...
Iată... C.P 3680, Marathon, Florida.
- Marathon... - Da.
E în regulă. Ești un înger.
Eu sunt Francis Dolarhyde.
Am venit după fotografiile cu infraroșu.
Bine. Lipește-te de ușă și înaintează trei pași...
până când simți țigla sub picioare și se afla un taburet în stânga...
Același Domn D. care este șeful serviciilor tehnice. Am dreptate?
Sunt Reba McClane.
Un moment... să aprind lumina.
Bine... iată.
Deci, de ce ai nevoie de fotografii infraroșu?
Pentru grădina zoologică.
Vor să fotografieze niște animale nocturne.
Super. Îmi plac animalele.
Totuși, trebuie să te avertizez, materialul este destul de sensibil.
Poate fi greu de lucrat cu el.
Dar, cred că nu trebuie să-ți spun ție asta.
Bună, Reba. Domnule D.
Sper că nu deranjez nimic, nu?
Nu, Ralph.
Ascultă, Reba a început să picure. Ce zici să te conduc până acasă?
Ai o motocicletă, Ralph. Cum o să mă protejeze asta de ploaie?
M-am gândit că poate ne oprim undeva să bem un pahar.
- Mă duce altcineva. - E în ordine.
Nici o problemă.
Dacă urăsc ceva mai mult decât mila, este mila prefăcută.
În special de la cineva ca Ralp Mandy.
Îmi pare rău.
Eu nu simt mila.
Te duc eu.
Mulțumesc, dar iau autobuzul tot timpul.
Many e un prost.
Te duc eu.
Pentru plăcerea mea.
Vrei să intri? O să pregătesc ceva de băut.
Poate altă dată.
Voi intra.
Pentru când e proiectul cu grădină zoologică?
Poate săptămâna viitoare.
Trebuie să mă sune.
Îmi plac grădinile zoologice.
De fapt, una din cele mai recente amintiri ale mele este cea a unui tigru.
Aveam cam cinci ani.
Mi-am pierdut vederea la șapte ani, difterie.
Îmi dai cuțitul acela?
În orice caz, am încercat să-mi aduc aminte mereu de felul în care arata acel tigru.
Deși, să fiu sinceră, imaginea de acum din capul meu...
nu mai seamănă cu cea a unui tigru.
Seamănă mai mult cu un măgar sau o capră.
Câteodată, nici nu mai sunt sigură că l-am văzut.
Poate că a fost doar un vis.
- Ești bine? - Mm-hmm...
Nu prea vorbești mult, nu-i așa?
Nu, cred că nu.
Să discutăm un lucru, care să nu ne mai stea în cale, bine?
Pot auzi că ai suferit o intervenție la nivelul gurii.
Dar acum ești bine, pentru că vorbești foarte bine.
Dacă nu vrei să vorbești despre asta...
e în regulă.
Dar, sper că o vei face, pentru ca...
știu cum e că oamenii să te considere diferit.
Asta-i bine.
Pot să îți ating fața?
Vreau să știu dacă zâmbești sau mă privești intens.
Vreau să știu dacă ar trebui să tac sau nu.
Crede-mă pe cuvânt că zâmbesc.
Trebuie să plec.
Dacă te-am jignit, să știi că nu am vrut.
Nu.
Da, am fost în casa lor...
dar tot nu pot să-mi fac o imagine despre familia Jacobi.
M-ar ajuta dacă aș vedea câteva lucruri personale.
Jurnale, scrisori... aveți lucruri de genul ăsta, domnule Metcalf?
Sigur. Am două, trei lucruri de-ale lui Niles Jacobi.
Adică băiatul domnului Jacobi cu prima lui soție?
Da, așa e.
Ca executiv, eu țin toate lucrurile astea aici în birou...
împreună cu alte câteva valori, până sunt verificate.
Dar poliția din Birmingham deja s-a ocupat de asta.
Puteți împacheta lucrurile și să mi le trimiteți?
Îmi pare rău că cer asta. Știu că e greu de realizat.
Ei bine, judecătorul e un vechi partener de golf al meu.
Fiule, spune-mi că o să-l prindeți pe ticălos.
Facem tot ce putem.
- Will! - Mulțumesc, domnule Metcalf.
Un bilet ascuns în celula lui Lecter.
Pare a fi o scrisoare de la un fan. Poate fi de la de "Zâna Măseluță".
Vrea aprobarea lui Lecter.
Insista asupra ta. Pune întrebări.
Am chemat deja un elicopter.
Lecter știe că am găsit biletul?
Nu încă. A fost găsit în timp ce se făcea curățenie.
Nu i se verifică scrisorile?
Nu pot. Au nevoie de un mandat.
- Unde e Lecter acum? - E încă în cușcă.
Poate să își vadă celula de acolo?
Nu, dar e acolo de aproape o jumătate de oră...
în curând o să se întrebe ce nu este în ordine.
Trebuie să câștigăm timp, Jack.
Doctore Chillton, sună-l pe supraveghetorul clădirii, sau pe inginer, sau cine e la conducere...
spune-le să tragă talazurile de la cușca lui Lecter.
Spune-i supraveghetorului să treacă pe lângă celula lui Lecter...
și să aibă la el unelte. Să fie nervos. Și prea ocupat să răspundă la întrebări.
Bine?
Și nu uita. Nu atinge biletul, bine?
Graham vine imediat.
Ascultați! Am găsit un bilet...
probabil de la "Zâna Măseluță".
Prioritatea nr. 1: Trebuie să fie înapoi în celula lui Lecter într-o oră.
Fără urmă. Vom avea nevoie de cei de la "par și fibre", "amprente" și "arhiva".
Mă voi duce acolo personal. Haideți!
"Dragă, Doctore Lecter..."
"am vrut să vă spun că sunt încântat că vă interesați de mine..."
"Și, când am auzit de vastă dumneavoastră corespondența... m-am gândit..."
"Să îndrăznesc? Sigur că da..."
"Nu cred că le-ați spune cine sunt."
"Oricum, corpul meu de acum e neînsemnat."
"Important este ceea ce... devin."
"Știu că doar dumneavoastră puteți înțelege această transformare."
"Am câteva lucruri pe care aș vrea să vi le arăt."
"Dacă ne permit circumstanțele, sper să putem coresponda."
"Vă admir de câțiva ani..."
"și am o întreagă colecție a articolelor despre dumneavoastră."
"De fapt, cred că sunt niște afirmații nedrepte."
"La fel de nedrepte ca ale mele."
"Le place să introducă porecle umilitoare, nu-i așa?"
"Zâna Măseluță".
"Ce ar putea fi mai nepotrivit..."
"Mi-ar fi rușine să citiți așa ceva."
"Dacă n-aș știi că și dumneavoastră ați suferit aceeași denaturare din partea presei."
M-am săturat de clădirea asta idioată.
În fiecare zi se strică ceva. Ar trebui să o dărâme cu totul.
Cât timp mai avem?
Maxim 10 minute.
Instrucțiunile pentru răspuns erau probabil în partea ruptă de Lecter.
Nu înțeleg. De ce nu aruncăm biletul?
Era plin de complimente. Nu ne puteam desparți de el.
Să potrivim un pic.
Ești atât de șmecher.
Dar și eu sunt.
Astfel de pastă și cerneala colorata sunt transparente la infraroșii.
Ar putea fi litera "T" aici și aici... la sfârșit este un "P" sau poate un "R".
Poate aici îi spune lui Lecter cum să-i răspundă.
Exista o singură cale de a continua o conversație fără a știi cine e la celălalt capăt.
Prin presa.
Stați un pic. Știm că ucigașul citește jurnalul "Tattler". Scrie în bilet, nu?
"Zâna Măseluță". Ei au inventat asta.
Sunt trei litere "T" și un "R" în cuvântul "Tattler".
Și cum comunici prin intermediul unui ziar? Subiecte noi?
Anunțuri.
Dacă ucigașul vrea ca Lecter să-i răspundă prin rubrica de anunțuri?
Asta e.
Trebuie să verificăm acele pagini, înainte ca "Tattler" să le publice.
Mă ocup eu.
"Investigatorul Graham mă interesează."
"Nu e genul tău standard de detectiv, nu-i așa?"
"E mai atent, mai determinat..."
"Ar fi trebuit să-i spui să nu se amestece."
"Scuză-mă pentru hârtie."
"Am ales-o pentru că se dizolva repede, dacă ești nevoit să o înghiți."
"Dacă îmi răspundeți, data viitoare s-ar putea să vă trimit ceva... ud."
"Până atunci, dragă doctore..."
"Voi rămâne cel mai... nerăbdător fan al dumneavoastră."
Jurnalul "Tattler" a primit un anunț semnat "666", cu o timbra din Baltimore pe plic.
Urma a fi publicat în după-amiaza asta.
Cei de la Chicago ne trimit acum textul.
"Dragă, pelerinule..."
Asta e.
Asta e. Așa l-a numit Lecter când am vorbit.
"Ma onorezi."
"Ești foarte frumos."
Iisuse...
"Ofer 100 de rugăciuni pentru siguranța ta."
"Găsești ajutor în Iona 6:22, 8:16, 9:01 și Luca 1:07..."
- E un cod. - Probabil.
Avem 90 minute să trimitem un mesaj, dacă descifrăm codul.
"Tattler" nu mai poate să rețină tipografia pentru mult timp.
E ceva simplu. Aveau nevoie de acoperire doar pentru cititorii obișnuiți.
Cred că este codul unei cărți.
Codul unei cărți?
Primul număr, 100 de rugăciuni, ar putea fi numărul paginilor.
Celelalte numere ar putea fi rândul și litera. Dar ce carte?
Nu Biblia?
Nu. "Galatenii" nu are decât șase capitole. La fel și "Iona", care nu are decât patru.
Nu se referă la Biblie.
Atunci "Zâna Măseluță" a numit cartea.
A specificat asta în bilet. În partea ruptă de Lecter.
Așa se pare.
Dacă îl facem pe Lecter să vorbească? Putem să folosim droguri și...
Nu. Au folosit serul adevărului pe el acum trei ani, pentru a afla...
unde a îngropat studentul de la Princeton. Le-a dat o rețetă de bucate.
Oricum, dacă facem asta, pierdem legătura.
Dacă "Zâna Măseluță" a ales cartea, înseamnă că știa că Lecter o are în celulă.
Putem face rost de o listă a cărților lui?
Poate de la Chillton.
Nu... așteptați.
Rankin și Willingham, când au intrat în celulă, au făcut poze...
pentru a pune apoi totul în ordine.
Spune-le să vină la mine cu pozele rafturilor de cărți.
- Unde? - La bibliotecă.
Will, nu îmi place că lăsăm să publice anunțul lui Lecter fără să știm ce conține.
Eu zic să-l lăsăm să fie publicat. Vom lucra la cod.
Cel puțin va încuraja "Zâna Măseluță" să-l contacteze din nou.
Dacă îl încurajează să facă și altceva în afară de scris?
Nici mie nu-mi place asta. Dar este singura șansă...
Clădirea "National Tattler", Chicago, Illinois.
Librăria Congresului, Washington, D.C.
O, Doamne...
Alo.
Jack, sunt Lloyd Bowman. Am descifrat codul.
Trebuie să vă spun mesajul imediat.
Bine, Lloyd.
Scrie "Domiciliul Graham, Marathon, Florida. Salvează-te. Omoară-i pe toți."
Da.
Bowman a descifrat codul.
Despre ce e vorba?
Îți spun imediat.
Ascultă, totul e bine. Ne ocupăm de asta chiar acum.
Spune-mi acum.
Lecter i-a dat nenorocitului adresa ta.
Will, așteaptă. Will.
Mama.
- Acum te caută pe tine? - Nu, Lecter doar i-a sugerat asta.
Urăsc asta.
Molly... îmi pare rău.
E un sentiment de tristețe.
Știu. Aici veți fi în siguranță.
E casa fratelui lui Crawford.
Nimeni nu știe că sunteți aici.
Să nu mai vorbim despre Crawford.
Sub plicul galben, vei vedea ultima scrisoare de respingere pentru publicarea articolelor tale.
A ajuns aici din greșeală, trimisă de unul dintre curieri.
Mă tem că am deschis-o fără să vreau.
Îmi pare rău.
Cred că vom lua și colacul toaletei doctorului Lecter.
L-au trimis polițiștii din Atlanta. Avea o legitimație de poliție falsă.
Încerca să ia fotografiile de la autopsia familiei Leeds.
E un delict federal, așa că...
Atlanta ni l-a adus nouă.
Personal, mi-ar plăcea să îl văd în închisoare pentru ceva timp.
Dar, poate că exista o soluție mai bună.
Care ar fi?
Cred că ar trebui să îi dăm o poveste.
"Zâna Măseluță" e urât și e impotent cu perș. de sex opus.
De asemenea, își molestează sexual victimele de sex masculin.
Cât timp sunt în viață?
Îmi pare rău, dar nu pot oferi asemenea detalii.
Dar, bănuim că a crescut într-o familie cu probleme.
Nu e de mirare că a ieșit un ratat, nu?
Asta a fost o idee data de Dr. Lecter.
Deci, e adevărat. Lecter va ajuta cu ancheta.
Da, este adevărat.
Doctorul s-a simțit ofensat că o persoană atât de josnică precum "Zâna Măseluță"...
s-a considerat ca fiind pe aceeași treaptă cu el.
Bine, vorbește-mi despre locul pe care îl ai aici, Will...
Mica ta ascunzătoare din Washington.
Este un apartament împrumutat, doar până când îl prindem pe ticălos.
Aici țin copii ale probelor, pentru a lucra, seara târziu.
Fii sigur că poți citi ce scrie pe clădirea aia.
Bine, am destul.
Țineți minte, dacă eu vă ajut pe voi, trebuie să mă ajutați și voi pe mine...
Dacă articolul meu îl determină pe criminal să-l atace pe Graham și reușiți să îl prindeți...
vreau exclusivitate.
Du-te naibii, Lounds.
După ce se publică articolul, vom vedea ce facem în legătură cu asta.
Da, da. Mi-a făcut plăcere să lucrez cu voi.
Prieteni.
Simt că am nevoie de un duș.
Ești de acord cu asta?
Mai bine să vină după mine, decât după Moly și Josh...
Deci... da. Sunt de acord.
Aș vrea să avem o soluție mai bună, dar mai sunt doar zece zile până la luna plină.
Trebuie să forțăm lucrurile.
Vom lăsa apartamentul ăsta, o să avem trăgători pe acoperișurile caselor vecine.
Vei avea un emițător cu tine tot timpul. În mașină, sau oriunde te afli.
Vei purta vesta anti-glonț în toate circumstanțele, fără excepție.
Tu din nou? Întoarce-te la 4:00 a.m., când deschid, bine?
Hei, ți-am spus...
Ce?
Ce mi-ai spus?
Idiotul naibii...
E numele tău scris pe semn?
Unde sunt?
Ce caut aici?
Îndrepți lucrurile, domnule Lounds.
Nu ți-am văzut fata.
Nu te-aș putea identifica.
Lucrez pentru "National Tattler".
Ei ar plăti o recompensă mare pentru mine.
50.000 dolari, un milion poate...
Știi cine sunt, domnule Lounds?
Nu și nu vreau să știu. Crede-mă.
După spusele tale, sunt vicios, degenerat, ratat sexual,
Un gunoi josnic care va arde în flăcările iadului.
Acum cred că știi, nu?
Da.
Înțelegi ceea ce fac, domnule Lounds?
Nu, dar...
aș vrea. Chiar aș vrea să înțeleg.
Și apoi, să înțeleagă și toți cititorii mei.
Nu sunt un om.
Am început ca fiind unul.
Dar fiecare ființă pe care o schimb, mă face să fiu mai mult decât un om.
După cum cum vei vedea.
Nu vreau să văd, nu.
Dar trebuie, domnule Lounds.
Ești un reporter. Ești aici pentru a face un reportaj.
Deschide ochii și privește-mă.
Nu.
Dacă nu îi deschizi, îți voi capsa pleoapele de frunte.
Nu, nu vreau...
Deschide ochii!
O, Doamne!
Dumnezeule.
Vrei să știi ce sunt?
Mai mult decât orice.
Mi-a fost frică să întreb.
Acum vezi?
Da, văd... Doamne.
Doamna Jacobi în formă umană, vezi?
Da.
Doamna Leeds în formă umană, vezi?
Da.
Doamna Jacobi, transformându-se, vezi?
Doamna Leeds, transformându-se, vezi?
Doamna Jacobi, renăscuta, vezi?
Doamna Leeds, renăscuta, vezi?
Te rog, nu!
Nu?
Nu ce?
Nu eu.
De ce ai scris minciuni, domnule Lounds?
Graham mi-a spus să mint.
Graham. Nu am fost eu.
Acum vei spune adevărul?
- Da. - Despre mine...
Munca mea.
O, da.
Da.
Transformarea mea?
Da, da.
Eu sunt Dragonul și tu mă faci nebun.
Ești informat despre o mare transformare.
Și nu îți dai seama de nimic.
Ești doar o furnică.
Este în natura ta să faci un lucru cum trebuie.
Ai dreptate să tremuri în fața mea.
Dar nu este frica ceea ce îmi datorezi, domnule Lounds.
Îmi ești dator cu totul.
Citește așa!
Asta a fost tot, domnule Lounds.
Te-ai descurcat foarte bine.
Acum îmi dai drumul?
Curând.
Mai exista o modalitate să te ajut să înțelegi mai bine.
Vreau să înțeleg.
Vreau. Și voi fi corect de acum înainte.
Știi asta.
E cineva?
Am avut un mare privilegiu.
Am văzut, cu mirare și înspăimântare, puterea Dragonului Roșu.
M-a ajutat să-i înțeleg splendoarea și acum vreau să îl servesc.
Știe că m-ai făcut să mint...
Will Graham. Pentru că am fost obligat să mint, va fi mai milos cu mine...
decât cu tine.
E cineva?
Putem să lăsăm asta să ne blocheze, sau putem trage învățături.
Poate o putem folosi chiar să îl prindem pe ticălos.
Ar trebui să aibă o dubă sau o camionetă pentru a-l căra pe Louns...
în scaunul acela cu rotile.
Haideți... altcineva.
Probabil că avea deja scaunul cu rotile.
Sau știa de unde să facă rost repede de unul.
Este foarte vechi. Nu e ceva care se ține de obicei în casă.
S-a gândit cineva că a făcut asta în foarte mare grabă?
"Tattler" a publicat articolul luni seara.
Marți dimineața se afla în Chicago, atacându-l pe Lounds.
Ori locuiește în zona orașului Chicago, ori poate ajunge acolo în...
să zicem, 6 ore.
Află unde în această zonă, "Tattler" a putut fi cumpărat mai devreme, luni seara.
Începeți cu aeroporturile și standurile deschise non-stop.
Poate vreun vânzător își amintește de un client ciudat.
Lloyd, această casetă. Intensifica sunetul. Poate găsim vreun zgomot pe fundal.
Beverly, Jimmy, acel scaun cu rotile. Vreau fabricantul, data, toate sursele posibile.
Graham și cu mine vom conduce cazul din Chicago.
Să ne grăbim!
Uite, nu vom găsi răspunsuri în Chicago, Jack.
Lounds a fost doar un bonus.
A fost doar o ocazie de a se da în spectacol. Nici măcar nu se potrivește profilului.
Familiile Leeds și Jacobi sunt cele de care are nevoie.
Cred că ar trebi să mă întorc la Baltimore.
După ce a încercat să facă?
Cred că Lecter știe ceva din bucățica care lipsea din bilet.
Poate nu chiar un nume, dar ceva care ar putea restrânge câmpul de cercetare.
Chiar dacă ar fi așa, nu ți-ar spune.
Nu și dacă îi ofer ceva.
Felicitări, Will!
Cu câtă măiestrie te-ai descotorosit de enervantul domn Lounds.
Celula ta pare mai mare fără cărți în ea.
Serios? Nu am observat.
Vei observa.
Am alte resurse.
Spune-mi, Will...
Ți-a făcut plăcere?
Prima ta crima...
Sigur că da.
Și de ce nu te-ai simți bine? Dumnezeu o face.
Săptămâna trecută, în Texas, a dărâmat acoperișul bisericii peste capetele a 34 de credincioși...
chiar când aceștia Îl venerau...
nu s-ar împiedică de un jurnalist...
Du-mă la el, doctore.
Tu și o întreagă echipă S.W.A.T?
O, Will... care mai e distracția?
Și el va trebui să riște.
Acoperișul poate cădea pe oricine.
Dar, să înțeleg că nu și pe Molly și Josh...
Cel puțin nu încă.
Întâi omoară animalul de casă, apoi familia.
Freddy a fost animalul vostru.
Acum sunt în siguranță.
Nimeni nu va fi în siguranță în preajma ta, Will.
Ai făcut o treabă bună cu biletul.
Și pana de curent a fost, în mod special, o mișcare bună.
Ce altceva mai era în bilet, doctore?
Du-mă fata în față cu el.
Asta vrei, nu?
Să-l ajuți să reușească acolo unde tu ai dat greș.
De două ori. Dă-i șansa să mă omoare.
Continuă...
sedu-mă cu provocările tale...
Și acces la calculator, arhiva A.M.A, site-urile medicale.
O oră pe săptămână, sub supraveghere...
Dar este o ofertă unică.
Și expiră în momentul în care plec de aici.
Un pic cam pretențios, nu crezi?
Refuza, atunci. Să vedem ce poți să obții de la Chilton.
Acestea sunt amenințări, William?
Aștept, doctore. Sau poate nu mai ai nimic de vândut.
O mică mostra, atunci. De ce nu?
Ai văzut operele lui Blake, nu?
Nu. Te-ai uitat, dar nu ai văzut.
Transformarea este cheia. Omul-Dragon.
Urâțenia lui, transformată prin putere.
Caută un fost militar, cu antrenament în lupte.
Uită-te după tatuaje extinse.
Și operații chirurgicale, în special în zona fetei.
Știi că am încercat toate astea deja.
Dă-mi ceea ce am nevoie.
Cum alege femeile?
Deja ți-am sugerat cum. Răspunsul era chiar în fața ta.
Te-ai uitat, dar n-ai văzut.
Prostii. Fără ghicitori.
Spune-mi!
Nu. E rândul tău.
Ți-am cerut mai devreme un mic serviciu și mi-ai răspuns nepoliticos.
Înainte să îți spun și altceva, vei face unele lucruri pentru mine.
Ce fel de lucruri?
Nimic prea mult.
Să spunem...
O cină și un spectacol.
Ești gata să-mi spui ce fel de ieșire e așa?
Nu.
Ești plin de surprize, nu-i așa, D?
Da.
Este la doi metri distanță.
Îi poți simți prezența?
Da.
E un pic cam zgomotos, dar este sedat.
Te asigur.
Doctorul Hazler îi va repara dintele stricat.
Mă bucur că ați putut veni, domnișoara McClane.
Și mulțumesc pentru filmul infraroșu.
Încă doi pași.
Îți voi pune mâna stângă pe marginea mesei.
Este chiar în fața ta.
Nu te grăbi.
D?
Sunt aici.
Continuă.
Iată...
Încearcă asta.
La noua pași distanță de ușa se afla un orologiu.
Mai sunt trei ceasuri în această cameră.
Îmi pare rău. Obișnuința.
Acel tigru frumos...
această casă, această muzică...
Cred că nimeni nu te cunoaște cu adevărat, D.
Totuși toată lumea se întreabă ce-i cu tine.
În special, femeile.
Ce vor să știe?
Te consideră foarte enigmatic...
și interesant.
Ți-au spus cum arăt?
Au spus că ai un corp de admirat.
Că ai un complex în legătură cu fata ta...
dar nu ar trebui.
Și m-au întrebat dacă ești...
atât de puternic pe cât pari.
Și?
Am răspuns că nu știu.
Unde ești, D?
Aici erai.
Vrei să știi ce cred eu despre asta?
Îmi poți arăta unde e baia?
Trebuie să lucrez la ceva.
Sigur. Dacă te rețin de la lucru, voi pleca.
Nu, vreau să rămâi aici.
E doar o casetă la care trebuie să mă uit.
Nu va dura mult.
- Ai nevoie și de sonor? - Nu.
- Pot să las muzica? - Da.
Despre ce e vorba?
Niște oameni pe care îi voi întâlni.
Atunci... Ce este? Este...
un film promoțional, un fel de tema pentru servici?
Tema?
Da.
E o idee bună.
Este foarte important să fii pregătit.
O, Doamne...
Nu.
Nu, nu ți-o voi da.
Nu.
Te rog, încă puțin timp.
Nu, mă rănești.
Nu, ea e drăguță.
E în regulă.
M-am simțit minunat seara trecută, D.
Dar în dimineața aceasta păreai să fii o cu totul altă persoană.
S-a întâmplat ceva?
Trebuie să plec, acum.
Trebuie să plec departe.
Unde?
Într-o călătorie.
Când te voi revedea?
Reba, trebuie să te dai jos.
Dă-te jos! Acum!
"Domnule Graham, iată obiectele personale ale familiei Jacobi, despre care am discutat."
"Sper că vă vor ajuta."
"Baftă la vânat. Byron Metcalf."
Will, de câte ori o să ne mai uităm la asta?
A spus să-i vedem cum trăiesc.
"Chiar în fața ta".
E ceva cu casetele astea de familie. Lecter spune mereu...
"Te-ai uitat, dar nu ai văzut."
Lecter spune multe lucruri.
Este trist.
Dar știam deja asta.
Will, nu îl putem lăsa pe Lecter să ne facă să pierdem tim...
Nu, nu. Din nou.
Dizertația dumneavoastră probabil că a luat sfârșit, domnule Cray.
Aproape.
E plăcut să asimilezi fata cu numele, după întreaga noastră corespondența.
Dar, știți...
Nu arătați deloc cum mi-aș fi închipuit.
Cum credeați că arăt?
Diferit.
"Delicieux."
Aici.
Uite pentru ce avea nevoie de tăietor.
Pentru a tăia lacătul acela și a intra în subsol.
Dar aceea este o altă ușă.
Nu înțeleg.
Cea pe care am văzut-o era o ușă metalică.
Familia Jacobi și-a pus o altă ușă.
La începutul lunii ianuarie, cred.
E pe-aici, pe undeva.
Crezi că a văzut casă când avea încă usa veche?
Și-a adus tăietorul, nu-i așa?
Era sigur că va avea nevoie de el.
De ce ar vedea casa cu două luni înainte și nu ar verificat-o din nou?
Nu știu, dar avea tăietorul la el.
La fel ca la familia Leeds. Doar că acolo avea pregătită o unealtă pentru tăiat geamul.
Probabil că a văzut ușa cu geam de la bucătăria lor când mergea prin cartier.
Nu, nu poți vedea acea ușă din exterior.
Este mascata de o scară pentru verandă.
Jack, cunoștea interiorul caselor.
Impresionant, nu-i așa?
Veche de 200 de ani.
Și totuși, pare atât de proaspătă.
Atât de reală.
Aproape că pare vie, nu-i așa?
Janine am primit un fax...
Domnule Metcalf, mai aveți extractul de pe cărțile de credit ale familiei Jacobi?
Căutăm orice fel de serviciu la domiciliu sau comanda...
Care ar permite unui străin să intre în casă.
Un reparator sau un curier.
Cineva care ar putea să intre?
Da.
Am verificat deja.
Știu asta...
Dar acum trebuie să căutăm mai temeinic. Înainte de luna ianuarie.
Fără zgarda.
E urgent.
- Fără zgarda. - Metcalf...
Fără zgarda. Câinele nu avea zgarda, într-un cartier...
plin de câini. Dar el a știut care era al lor.
La fel și cu pisica familiei Jacobi.
Nu avea zgarda, dar el a știut.
A știut de lacăt și de ușă cu geam.
Cunoștea locurile și a știut cum să intre în casă...
Tot ce trebuia să știe este pe aceasta...
Iisuse!
Mai e Metcalf la telefon?
Dă-mi-l... Byron. Byron, sunt Graham.
Ascultă, ai spus că Niles Jacobi a luat niște suveniruri.
Ai o listă?
Vreau să știu dacă unul din lucrurile pe care le-a luat a fost o casetă de familie.
O casetă VHS, conținând mai multe benzi de același format.
- Este una.. - Da?
Se numește... "Faceți cunoștință cu familia Jacobi"
Sunt cei de la Chromalux.
Tocmai am primit un fax.
Un incident la muzeul Brooklyn.
Un tip a atacat doua angajate și... fii atent...
A mâncat o pictură de Blake.
El este. Trebuie să fie el.
Dacă pictura însemna atât de mult pentru el, de ce a distrus-o?
Și de ce nu le-a ucis pe cele două femei de la muzeu?
Amândouă l-au văzut foarte bine.
Poate încearcă să se oprească.
Domnule Crawford, nu aveți decât o bănuială.
Eu am o asociație de 382 de angajați.
Nu pot să vă dau acces la fisele lor.
Nu fără un mandat de la tribunal.
Este o problemă de violare a vieții private.
Compania nu poate expune așa ceva.
Unul dintre acești angajați a omorât deja 11 persoane...
Cel puțin; din câte știm.
Dacă scapă în seara asta, imaginați-vă consecințele în legătură cu compania.
Să îmi chem avocații. Sunt sigur că puteți aranja ceva cu ei.
- Nu avem timp. - Domnule Crawford...
Ascultați-mă! Căutam un bărbat alb, 25-30 ani.
Dreptaci, păr șaten...
Vă rog, ascultați. Acest bărbat e foarte puternic.
Poate e chiar culturist.
Ar putea fi desfigurat, într-un fel.
Conduce o dubă sau o camionetă.
- Pare a fi domnul D. - O, Doamne!
Cine e domnul D?
Este Francis Dolarhyde, managerul nostru în probleme tehnice.
Ce înseamnă asta? Cu se ocupa mai exact?
Întreține echipamentul pentru schimburi video.
Are acces la casetele de familie ale oamenilor?
Are acces la orice casetă care trece pe aici.
Mulțumesc pentru cină, Ralph. Și pentru că mi-ai ascultat problemele.
Hei, nu e nici o problemă.
Reba, ascultă...
Știu că nu e locul potrivit pentru a-ți spune asta...
Continuă.
Dacă Dolarhyde e atât de schimbător precum spui...
poate ar trebui să păstrezi distanța. În fond, ce știi despre tip?
Îți apreciez grijă, Ralph. Îți promit că mă voi mai gândi la asta.
- Hei! Vacanță plăcută! - Mulțumesc. Ne vedem săptămâna viitoare.
Noapte bună!
- M-am simțit foarte bine. - Noapte bună!
Ralph, doar pentru că acum sunt vulnerabilă...
Reba, trezește-te!
Ai scotocit prin casă...
cât timp dormeam, nu-i așa?
Noaptea trecută.
Ai descoperit ceva ciudat?
Ai luat acel lucru...
și l-ai arătat cuiva?
Ai făcut asta?
D? Ce se întâmpla?
Stai liniștită sau ne va auzi.
Cine?
Este sus.
Te vrea, Reba.
Am crezut că a plecat.
Dar acum s-a întors.
D, mă sperii.
Nu am vrut să te dau lui.
Am făcut ceva pentru tine astăzi, ca să nu te poată avea.
Am greșit.
Tu mă faci să fiu slab.
Și apoi mă rănești.
Nu.
Nu, nu o poți avea.
D, nu îl lăsa să mă ia.
Eu sunt pentru tine.
Mă placi. Știu asta.
Ia-mă cu tine!
Să te iau cu mine?
Da.
Întinde mâna și simte asta.
Este o pușcă, Reba.
Un Magnum de calibrul 12.
Știi ce îți va face?
Îmi doresc să fi putut avea încredere în tine.
Am vrut să am încredere în tine.
- Păreai atât de bună. - Și tu la fel, D.
Te rog, nu mă răni.
Pentru mine totul s-a terminat.
Unde ești, D?
Nu te pot lăsa lui.
Știi ce îți va face?
Te va pune în fața morții.
Te va răni atât de rău...
Nu pot lăsa să se întâmple asta.
E mai bine să vii cu mine.
Da, scoate-ne de aici.
Te voi împușca și apoi mă voi sinucide.
D, nu!
Trebuie să te împușc.
Nu...
Reba...
Nu pot să o fac.
D...!
13 pași până la orologiu.
Doi pași până la ușă, apoi încă nouă.
- Ce e asta? Ce naiba e asta? - Ăsta e locul.
O, Doamne!
Către toate unitățile... Răspundeți. Casa lui Francis e în flăcări.
F.B.I! Francis Dolarhyde?
Francis Dolarhyde. Unde este?
E înăuntru. Și e mort, e mort, e mort.
De unde știți?
S-a împușca în cap. Am pipăit rana.
El a dat foc casei.
Ești bine?
Bine. Asta e tot ce aveam nevoie să știu.
Dar dacă e în regulă, aș vrea să mă întorc înainte să părăsesc orașul.
Să văd cum vă mai simțiți.
Sigur. De ce nu?
Cine ar putea rezista în fața mea?
Știi, singura lui parte umană...
era întreținută datorită ție.
Probabil că ai salvat niște vieți.
Nu ați sedus un monstru, bine? Ați sedus un om cu un monstru în spate.
Ar fi trebuit să știu.
Câteodată nu îți poți da seama.
Crede-mă. Și eu am trecut prin asta.
Ascultă-mă!
Erau multe lucruri care nu erau în regulă cu Dolarhyde.
Dar nu e nimic anormal cu tine.
Cu excepția părului tău.
Părul tău e un dezastru.
O să faci ceva în legătură cu asta...
Poate până data viitoare. Te rog!?
- Ar fi drăguț. - Mulțumesc.
Odihnește-te.
Vei fi bine.
Am găsit asta în seiful lui.
M-am gândit că vrei să fii primul care să o vezi.
Ți-ai câștigat acest drept.
Când am citit jurnalul lui a fost...
trist.
A fost atât de trist.
Nu am putut să nu îmi pară rău pentru el.
Nu s-a născut monstru.
A devenit unul, prin ani întregi în care a fost abuzat.
- Hei. - Hei, tata! Facem niște nalbe?
- Nalbe? - Da, nalbe.
- Bine, s-a făcut. - Uită-te în dulap.
Crawford.
Jack, rămășițele găsite în casă nu sunt cele ale lui Dolarhyde.
La ce te referi?
Am găsit dantura lui.
Dar nu și oasele.
Nu se potrivește ADN-ul.
Atunci, ale cui sunt oasele?
Poliția din Saint Louis caută un angajat de la Chromalux, numit Ralph Mandy.
Ar fi trebuit să fie în vacanță.
Așa că nimeni nu i-a simțit lipsa timp de o săptămână.
Ce-i ia așa de mult?
Glumești? Lui îi trebuie 20 minute să se dea jos din pat dimineața.
Da, dar acum am o poftă nebună de nalbe.
Josh, ce faci?
"Will, sunt Jack. Dolarhyde este încă în viață."
"Îți trimit întăriri, dar o să le ia un timp să ajungă până acolo."
"Will... Iisuse! Will..."
"Unde ești?"
Aruncă-l!
Fă-o acum, detective!
Fiul tău e pe cale de a se schimba.
La fel și soția ta. Poți privi.
Apoi voi avea grijă de tine.
Uită-te la tine!
N-am văzut niciodată un copil la fel de dezgustător ca tine.
Ai făcut pe tine?!
Cum îndrăznești?
Bestie mica și murdară.
Vrei să ți-o tai?
Asta vrei să fac, bestie?
Vrei să ți-o tai?
Vrei?
Nu plânge în fața mea, fetițo.
Cere-ți scuze!
Spune: "Îmi pare rău, tată!"
"Sunt o bestie mică și murdară."
"Un ciudat."
Spune-o!
- Nu. - Spune-o!
Tata...
Spune, sau ți-o tai.
"Sunt o bestie mica și murdară."
"Un ciudat. Și nimeni nu mă va iubi vreodată."
Fugi.
La podea.
Ești bine?
- Josh... - Mama?
Will?
Unde sunteți?
Mi s-a părut că aud un...
Will?
Molly, lasă-te jos!
Ce?
Împușcă-l!
Mami?
Mama...
Dragul meu Will...
Probabil te-ai vindecat până acum.
Cel puțin la exterior.
Sper că nu ești prea urât.
Ce colecție de cicatrici ai...
Nu uita cine ți le-a făcut pe cele mai frumoase.
Și fi recunoscător.
Cicatricile noastre au menirea de a ne aminti..
Că trecutul a fost real.
Trăim în vremuri primitive, nu-i așa Will?
Nici sălbatici, nici inteligenți. Jumătățile de măsura sunt blestemul.
Orice societate rezonabilă m-ar omorî sau m-ar folosi într-un fel.
Visezi mult, Will?
Mă gândesc des la tine.
Vechiul tău prieten, Hannibal Lecter.
Hannibal, a venit cineva să te vadă.
Vrea să-ți pună câteva întrebări.
M-am gândit c-o să refuzi.
O tânără femeie. Spune că e de la F.B.I...
Dar cred că e prea drăguță pentru asta.
Îi voi transmite că ai spus nu.
Cum o cheamă?